Хранителни разстройства
• 15 мин. четене
![Хранителни разстройства](http://prirodnik.com/cdn/shop/articles/EATING_DISORDERS_1200x.png?v=1719294631)
Всички можем да бъдем погълнати от темата за това, с какво се храним. Ядем ли прекалено много? Ядем ли твърде малко? Ядем ли, когато не сме гладни? Ядем ли толкова много, че се разболяваме? Контролираме ли порциите си? Контролираме ли ежедневно храненето си? Заблуждаваме ли се, че се храним умерено или балансирано? Казваме ли си, че нямаме нужда от много храна? Ядем ли грешните неща? Наказваме ли се за това, че ядем неправилно? Ядем ли неправилни неща, за да се наградим? Какво представлява "неправилното"? Кой е прав и кой греши?
Хранителните разстройства са широко разпространени и могат да се появят при всеки от нас. Всички сме обсебени от храната. А и няма как да е иначе, защото всички сме изключително свързани с храната. Това е начинът, по който живеем, работим, играем, функционираме – ако храната не влиза в тялото ни, в крайна сметка ще престанем да съществуваме. Това винаги е било част от историята ни като хора. Това, което поражда хранителните разстройства в наши дни, е наличието на нездравословни условия навсякъде около нас, съчетани с безбройните замърсители. Това, което трябва да направим, е да се научим да се храним правилно, за да се освободим от хранителните разстройства.
Правилно хранене
"Да се храниш правилно" може да има няколко значения: да се храниш, за да се излекуваш; да се храниш, за да живееш, да оцелееш; да се храниш, за да процъфтяваш; да се храниш, за да функционираш; да се храниш, за да успееш.
Фокусът върху храната сам по себе си не е нездравословен. Често, когато се опитваме да се грижим за себе си цялостно и да се лекуваме от симптоми и състояния – да купуваме правилните храни, да консумираме плодове и зеленчуци, да ядем по-малко преработени храни – можем да се чувстваме като в капан, сами и притеснени за храната в балона на собствения си свят, освен ако не намерим други като нас. Дори когато го правим правилно, животът ни се превръща в тема за това какво да ядем, колко здравословно е то, къде да го намерим. Можем да се изгубим, чудейки се: дали някой друг се тревожи за всичко това?
Да, всеки човек на планетата трябва да е загрижен за храната си. Това е естествено.
Когато се опитвате да излекувате конкретни заболявания, болести, състояния и симптоми, това е особено естествено. Трябва да сте особено внимателни за това какво ядете. Ако тази внимателност към храната се проявява по неправилен начин, тя може да допринесе за хранително разстройство. Ако се прави по правилния начин, то може да коригира хранителното разстройство и да ви научи как да се храните правилно.
Яденето на правилните продукти в точното време може да изглежда като хранително разстройство заради начина, по който другите го възприемат. Когато се опитвате да се храните здравословно, околните често виждат в това твърде строг подход. Те дори могат да го определят като орторексия, за която ще прочетете в специална статия, която може да очаквате скоро в нашия блог. Могат да ви обвинят, че се храните с "твърде много плодове", "недостатъчно протеини", "твърде много въглехидрати". Списъкът е безкраен. Носенето на собствена храна за празниците, отказът от хранене на събития, на които менюто не е подходящо за вас, постоянното опаковане на закуски, ориентирането на живота ви около фермерския пазар или отправянето на специални изисквания в ресторантите, не трябва да се счита за хранително разстройство, когато това, което правите, е да се храните, за да се излекувате истински.
Нима не искаме да се чувстваме нормално? Да излезем навън и да хапнем пица, пържена храна, макарони със сирене, бургер или може би суши. Да отидем на гости на приятел и да хапнем каквото ни сервират, а след това да хапнем сладолед. Да ядем каквото има на масата на семейния празник, без да се притесняваме как ще ни се отрази на подуването на корема, стомашните спазми, гастрита, диарията, запека, киселинния рефлукс, лошото храносмилане и акнето. Всички искаме да се чувстваме нормално. Иронията е, че всички хора, които изглеждат нормални, всъщност нормализират дисфункционалното хранене и самите те имат хранителни разстройства. Те не се хранят правилно. Никой никога не е бил обучаван от какво се нуждаят мозъкът и тялото ни, от какви храни се нуждаят органите ни, какви храни да ядем за нашето физическо, духовно, емоционално и умствено здраве. Оставени сме на собствената си гибел.
За да се излекувате, трябва да сте наясно с какво да се храните. Трябва да изберете хранителните си продукти и да ги подредите. Когато хранителните продукти не са в ред, тогава се получава хранително разстройство. Всеки е бил в тази позиция – чудейки се какво да яде, и всеки гадае.
В много случаи храната допринася за това, че не се чувствате добре. Консумирането на храни, които не са подходящи за лечение, може да допринесе за развитието на състояние, болест или заболяване. Така че това, което е изглеждало нормално – да се храните нормално, да се държите нормално, да сте нормални с храната – не е било добро "нормално". Може да е изглеждало като добро "нормално", защото сте били със семейството и приятели. Може да е изглеждало нормално, защото храната е била вкусна и засищаща. Може да е изглеждало нормално, защото е било удобно. Може да е изглеждало като добро нормално, защото е предлагало успокояващи усещания, които са ви свързвали с минали спомени в живота. И все пак не е било добре по други причини.
Хората, които се опитват да използват храната, за да се лекуват, особено младите хора, често са обвинявани в неправилно хранене. В по-стари времена това е било още по-често срещано. Особено ако е ставало въпрос за млад човек, който се опитва да се излекува от хронично заболяване, като се храни с плодове и зеленчуци, той е можел да бъде отведен в клиника и да бъде насилствено нахранен, подтикван от добронамерени членове на семейството, които всъщност са били тези с хранителни разстройства или са били много уплашени, защото диетата на младия човек се е различавала много от това, което те са смятали за нормално.
В момента сме на по-добро и по-сигурно място по отношение на храната, отколкото преди две десетилетия. Приемането на повече растителни храни е по-приемливо – не напълно, но става все по-приемливо. Има все още голямо объркване около хранителните разстройства и здравословното хранене, и то с право. Има много тенденции в областта на здравето, които не са подходящи за тялото и могат да развалят добрите постижения от правилните подходи в холистичното здраве. Някои здравни специалисти стават безразсъдни и в крайна сметка това изглежда зле за всички в областта на алтернативното здраве. Хората, които се впускат в определени прочиствания, определени детокс програми и определени диети, вече имат хранителни разстройства. И когато правят тези безразсъдни диети и прочиствания, това влошава хранителните им разстройства, създавайки още повече объркване, страх и разочарование. Това може да даде лошо име на здравословното хранене и дори да постави началото на ново хранително разстройство, защото създателите на тези диети и програми нямат представа защо някой е болен по начало, така че информацията, която дават на другите е погрешна.
Неправилно хранене
Има различни нива на хранителни разстройства. Да не се храниш през целия ден, да издържаш само на кафе, а после да ядеш предимно вечер – това са хранителни разстройства. Преяждане при всяко хранене, независимо дали се чувствате дискомфортно или ядете, докато едва дишате: това е хранително разстройство. Опитите да контролирате порциите си по време на всяко хранене, без да се съобразявате с глада си: това е хранително разстройство. Преброяването на всяка една калория и изключването на здравословни храни заради броя на калориите е хранително разстройство. Записването в модерни диетични програми и спазването на всички правила, без да се съобразявате с това как се чувствате, е хранително разстройство. Да си инжектираш модерни хормони или да приемаш хапчета с хормони, докато ядеш по 500 калории на ден, е хранително разстройство. Радикалното прочистване, при което не ядете и не пиете почти нищо в продължение на седмици или дори месец, е хранително разстройство.
Съществуват и по-малко очевидни форми. Да се опитваш да оказваш натиск върху другите да ядат не толкова добри храни, защото не искаш да се чувстваш зле, че ядеш тези храни – това е хранително разстройство. Яденето на храни пред близките ви, за които знаете, че ще ги изкушат и ще провалят плановете им за здравословно хранене: това е хранително разстройство. Редовна консумация на диетична сода: това е хранително разстройство. Постоянното мислене за храна е хранително разстройство. Да не мислите за храна – да се преструвате, че нямате нужда от нея, да оставяте кръвната си захар да спада, да не планирате предварително какво ще ядете – и това е хранително разстройство. Ако храната не е точно такава, каквато сте я поръчали и това води до срив – това е хранително разстройство. Да изядете всичко, което някой хвърли пред вас, е хранително разстройство. Да се храните само докато шофирате е хранително разстройство. Винаги да сядате на масата, за да се храните, е хранително разстройство. Да се храните само докато стоите изправени е хранително разстройство. Поглъщането на храна и изчистването на чинията за рекордно кратко време е хранително разстройство. Списъкът е безкраен.
Хранителни навици
Какви са причините за тези ежедневни хранителни разстройства? Често това са условията. Например, когато децата отидат на лагер, в пансион или в къщата на приятели, обикновено се прилагат много правила за хранене. При определени часове за хранене, когато е позволено да се яде само това, което се сервира и няма лесен достъп до храна извън тези моменти, често се случва да се придобие навик да се прибират лакомства и вкусотии като бонбони и чипс – навик, който може да продължи и по-късно в живота, дори когато същите ограничения вече не са в сила.
Друг пример е с човек, който е израснал в семейство, в което на масата е имало ограничено количество храна на всяко хранене, така че ако не се бориш за себе си и не поглъщаш каквото можеш, няма да получиш храна. Колкото по-бързо се наядете, толкова по-възможно е да успеете да получите допълнителна порция.
Това са само два примера. Има стотици начини, по които можем да се опишем чрез хранителните си навици. Дори обстоятелствата да се променят, страхът и навиците могат да останат.
При подобни условия мозъкът ви получава съобщения, че няма да можете да ядете това, което искате, когато искате, да намерите храната, която наистина искате или изобщо да намерите храна. И в последствие често тези послания не се променят с години наред. В крайна сметка в зряла възраст хората все още живеят с това детско чувство, че може би не са в състояние да си набавят достатъчно храна. Това е като да се изгориш от гореща печка. След като веднъж научите този ранен урок, че можете да се нараните от горещата повърхност, винаги сте предпазливи в близост до такава. Ако в младостта си сте си лягали често гладни, това е все едно да се изгорите. Мозъкът ви е съхранил тази информация, така че приближаването до масата за хранене може да има същия заряд като приближаването до печка – може да изостри вниманието ви и да ви даде същото чувство на предпазливост, което да носите през целия си живот.
Освен ако не го разпознаете и не пренастроите мозъка си. Макар че споменът за това нараняване винаги ще е налице, все още можете да изградите нова база данни, нова основа около храненето.
Изменен вкус
Ето още един фактор, който допринася за ежедневните хранителни разстройства: вкусът. Когато двама души ядат една и съща храна, те са склонни да мислят, че изпитват едно и също нещо. Но това не е така. Когато седите до някого и ядете едни и същи макарони със сирене, една и съща бисквита или една и съща супа – дори когато и на двамата са ви любими тези ястия – това, което всеки от вас усеща като вкус, е напълно различно. Вкусовите рецептори и небцето ни се контролират от централната ни нервна система. Това означава, че мозъкът ни контролира вкусовите ни усещания. Езикът е само инструмент.
Често хората смятат, че устата контролира вкуса. Това не е съвсем вярно. Ако сложите капка за кашлица или дъвка в устата си, това ще промени вкуса на всичко, което ядете след това. Вкусовите рецептори могат да се наситят с нещо токсично, остро, пикантно или киселинно и това да промени вкуса ви. Цигарите например могат да променят вкусовите усещания, както и изкуствените аромати. Това е замърсяване на вкуса, което идва през устата и дори през носа.
Ако оставим настрана този вид замърсяване на вкуса, мозъкът контролира нашето усещане за вкус и аромат. Сигналите се движат напред-назад между устата и мозъка чрез хипоглосалните и глософарингеалните нерви, които излизат от мозъчния ствол. Именно тези нервни съобщения в мозъка са тези, които наистина определят усещането на човека за горчивина например. Това е част от причините, поради които хората имат определени хранителни предпочитания: мозъкът кара хората да възприемат преживяването от консумацията на храни по определен начин. Всяка намеса в мозъка на каквото и да е ниво – както токсините в мозъка – може да промени начина, по който възприемаме вкусовете в устата, защото или черепните нерви се засягат от токсините, или невроните, които изпращат съобщения към тези нерви, са засегнати. Така че, ако в мозъка има каквито и да било разтворители, мононатриев глутамат, токсични тежки метали, нефтохимикали, пестициди, хербициди, други токсични химикали или вирусни невротоксини, натрупани в мозъчната тъкан, това може да повлияе на това дали някой харесва или не харесва определени храни и напитки. Например, когато някой има повишени нива на живак или други токсични тежки метали в мозъка или мозъчния ствол, кориандърът няма да има приятен вкус. Вместо това този човек няма да понася кориандъра и дори ще го смята за отблъскващ. Докато изчиства до минимум токсичните тежки метали, вкусът на кориандъра се променя и става поносим, дори приятен.
Не става въпрос само за вкус. От това кои вредители са се настанили в мозъка и къде, зависи дали хората харесват или не определени консистенции на храните. Например ще чуете хората да казват: "Не ми харесва текстурата на авокадото", "Не обичам нищо кашесто", "Харесвам само хрупкави неща" или "Обичам нещо, в което мога да впия зъби" – това се дължи на случващото се в мозъка.
Често токсините в мозъка и хранителните навици от ранния живот вървят ръка за ръка, за да оформят възприятията ни за храната. Когато в детството ви казват, че трябва да ядете нещо, или когато имате лош опит с определена храна в дома на приятел, това може да доведе до трайно отвращение. Ако например седите на масата за вечеря на ваш приятел, докато родителите му го карат да опразни чинията си и да изяде цялото си месо, преди да получи десерт, това може да доведе до разстройство, свързано с натиска върху храната. Като прибавим към това и всякакви токсини в мозъка, които замърсяват съобщенията му към езика и носа, виждаме как всеки човек се оказва с уникални вариации на вкуса към храната.
Чудили ли сте се някога защо някой член на семейството не харесва храна, която вие обичате? Или защо един приятел намира вкуса на дадено ястие за толкова невероятен, че не може да му се насити, а вие го опитвате и казвате: "Е, става. Не е зле"? Как е възможно един човек да намира дадена храна за толкова вкусна, успокояваща и добра, докато родителят, братът или сестрата, партньорът, приятелят или приятелката му да не я харесват? Защото те отново опитват две различни неща. Може би единият от дегустиращите е имал лошо преживяване, например хранително отравяне и повече няма да се доближава до определен вид храна. Това е емоционална и физическа рана в мозъка. Не е толкова просто като "О, хората имат различни вкусове" или "Ние просто имаме различни вкусове". Това е много повече от това; всичко е свързано с мозъка. Това е "Уау, този човек може да има много различни нива на замърсяване на мозъка" или "Чакай малко, аз може да имам замърсяване". Това е "Този човек може да има емоционални рани" или "Чакай, може да имам рани от израстването".
Призиви за събуждане
Понякога едно събитие в живота ви събужда от ежедневното хранително разстройство. Например какво се случва, когато отидете на лекар и той от нищото ви каже: "Вие сте диабетик тип 2"? Често преживяването ще изплаши човека и ще го накара да започне да яде нови храни, такива, които може би никога преди не е опитвал, да излезе от определена зона на комфорт. Вместо цяла сутрин да пиете само кафе, а на обяд да излапате двоен чийзбургер и безалкохолна напитка, а на вечеря – да си поръчате нещо мазно за вкъщи, разтърсването от заплахата на тази диагноза ви помага да направите различен избор. Сякаш шокът от това, че лекарят ви е съобщил лошата новина, е помогнал да прекъснете хранителното си разстройство.
Понякога това няма да помогне. На някои хора им казват, че имат диабет тип 2 или че са преддиабетни, но те просто не могат да променят начина си на хранене, дори и да разполагат с необходимите средства, и вместо това искат каквито и да е лекарства, за да компенсират. Кой път ще се избере, зависи от това колко силно е хранителното разстройство, колко дълбоко се е вкоренило в централната нервна система и начина ви на живот. Зависи от това какво се е случило по пътя - какви злоупотреби и трудности - и доколко мозъкът е наситен с токсини.
С каквото и всекидневно хранително разстройство да се сблъсквате, независимо дали става дума за отвращение към храни, за които знаете, че биха ви помогнали да се излекувате, за модел на хранене, който не ви служи, или за подобна борба, можете да го промените, ако детоксикирате мозъка си. Когато хората започнат да извеждат от организма си токсичните тежки метали и други вредители за мозъка, те започват да харесват различни храни и ден след ден започва да им става по-добре.
За създаването на тази статия са използвани материали от Антъни Уилям - Medical Medium®
![Антъни Уилям](http://prirodnik.com/cdn/shop/files/anthony-william-medical-medium-portrait_a799b9fc-51f9-4b6f-8b19-492ff0637ac4_large.jpg?v=1669300331)
Антъни Уилям, създател на световното движение за сок от целина и автор на бестселъри №1 в класацията на "Ню Йорк Таймс" -"Лечителят Медиум", "Лечителят Медиум: Най-полезните храни", "Лечителят Медиум: Помощ за черния дроб", "Лечителят Медиум: Прочистване за здраве", “Лечителят медиум: Изцеление на щитовидната жлеза”, "Лечителят Медиум: Спасение за мозъка" и “Celery Juice” (все още не преведена на български език), е роден с уникалната способност да разговаря с Духа на състраданието, който му предоставя изключително точна информация за здравето, изпреварваща времето си.
Този блог, неговото съдържание и всички свързани с него материали са представени само с информационна цел и не заместват медицински съвет, диагноза, лечение или предписание. Нищо, което се съдържа в този блог или е достъпно от него, не трябва да се счита за медицински съвет, диагноза, лечение или предписание, нито за обещание за ползи, претенция за излекуване, правна гаранция или гаранция за резултатите, които ще бъдат постигнати. Никога не пренебрегвайте медицински съвет или не отлагайте търсенето му заради нещо, което сте прочели в този блог или в някой от свързаните материали. Природник ЕООД и неговият екип не са медицинкси лица и нямат претенции да предоставят здравни услуги. Консултирайте се с лицензиран здравен специалист, преди да промените или прекратите каквито и да било настоящи лекарства, лечение или грижи, или да започнете каквато и да било диета, упражнения или програма за добавки, или ако имате или подозирате, че може да имате здравословно състояние, което изисква медицинска помощ. Агенцията по храните и лекарствата на Р. България не е оценила нито едно изявление, твърдение или представяне, направено в този блог или достъпно от него или от който и да е свързан материал. Съдържанието на този блог и всеки свързан материал не отразява непременно мнението на Природник ЕООД или на основния автор и не е гарантирано, че е правилно, пълно или актуално. Тази статия може да съдържа връзки към други ресурси в интернет. Тези връзки са предоставени като цитати и помощни средства, които да ви помогнат да идентифицирате и намерите други интернет ресурси, които може да представляват интерес, и нямат за цел да заявят или да означат, че Природник ЕООД или главният автор препоръчват, одобряват, подкрепят, спонсорират или са по някакъв начин свързани или асоциирани с което и да е лице или организация, свързани с материала, към който е препратка, или са законно упълномощени да използват търговско име, регистрирана търговска марка, лого, юридически или официален печат или символ, защитен с авторско право, който може да е отразен в материала, към който е препратка.